HJEMSØGT
Baseret på en sand historie.
B-mærke.
Værsgo.
Hvorfor tror du, at det her skete for jer?
Hvorfor der sker slemme ting for gode mennesker?
Det er det rigtige spørgsmål, ikke? Hvorfor os?
Det er jo det, alle vil vide.
Jeg flyttede ind i huset fordi det var nødvendigt.
Vi bad ikke om det her, og vi fortjente det ikke.
Jeg ved faktisk ikke hvorfor det her skete for os.
Vi var bare en almindelig familie ligesom alle andre.
19. JUNI 1987 Lægerne troede ikke, -
- at han ville overleve, og alle der har haft et sygt barn, -
- ville kunne forstå følelsen af, at man mister grebet om dem.
Og noget trækker i dem fra den anden side, -
- og det var det der skete i det hus.
Kære Gud, lad ham ikke lide.
Lad det nu virke, ellers vil jeg aldrig...
Jeg har hørt, at tale med sig selv er første tegn på, at man mister forstanden.
Jeg talte ikke med mig selv. Jeg talte med Gud.
At true universets skaber, er vist det andet tegn.
Det kan ikke være godt.
Jeg truede ham ikke.
Jeg fortalte ham bare, hvor meget du betyder for mig.
- Hold ind til siden. Jeg skal kaste op. - Meget morsomt.
Jeg mener det. Jeg skal altså kaste op.
Du skal ikke kigge, mor. Jeg har det fint.
- Kom og fang mig, pøllehoved. - Hej, mor.
Hvem kalder du for pøllehoved?
- Godmorgen. - Morgen.
Hvad tid kom du hjem i går, jeg hørte dig ikke?
Omkring kl. 4.
Jøsses. Jeg ved, der er langt, men hvordan kunne det tage dig otte timer?
Vil du virkelig gerne vide, hvor mange gange vi standsede, så han kunne kaste op?
Du godeste.
Hvordan har han det nu?
Fint. Jeg tror, han sover endnu.
Lad mig ordne morgenmaden. Gå du bare i seng.
Wendy hjælper og jeg er lysvågen efter køreturen.
- Godmorgen, tante Sara. - Morgen, skat.
- Undskyld kaosset. - Det er bedre end hjemme hos mig.
Tag det her med ind til den sultne horde.
Det er ikke godt. En aften ender du med at køre galt, fordi du er så træt.
- Jeg ville ønske, vi kunne flytte derhen. - Og betale både huslån og husleje?
Og nu huser vi også både Wendy og Mary...
Den ene fungerer som babysitter, den anden er en lille engel.
Ja. Men alle vores penge ligger i firmaet. Vi regnede ikke med...
Ingen regner med at få et barn med kræft.
Sådan mente jeg det jo ikke.
Nej.
Du har ret. Lad os bare gøre det.
Lad os leje et hus i Connecticut tæt ved hospitalet.
Hvad vil du så gøre? Hvordan får vi råd til det?
Jeg kan komme i weekenderne, tage endnu et lån i huset.
- Vi skal nok klare os, ikke? - Bestemt.
St. Michaels Hospital, Connecticut. 27. juni 1987.
Vi ses.
Han hud bliver muligvis forbrændt og rød. Der kommer blærer som efter solskoldning.
Han har kastet op to gange i dag.
Det er hans celler der dør og bliver genskabt.
Vi fører i bund og grund krig i Matts krop, og slaget er først lige begyndt.
Det er det, jeg er bange for.
Men han egnede sig til behandlingen. Det er godt.
Du gjorde det rette i at tage ham med hertil.
Jeg vil ikke spilde din tid, hvor meget skal du have?
Du får første måned gratis, hvis jeg ikke behøver at slå skiltet i jorden.
Det mangler bare lidt kærlighed og en god familie til at bringe det til live.
- Så du har intet imod børn? - Hvor ville vi være uden dem?
Det er perfekt. Det er alt, hvad vi har brug for.
Det er rummeligt og prisen er overkommelig så jeg tænker på, hvad stikker der under?
Det har lidt af en historie.
Jeg så et hus, der næsten var perfekt, men...
Det er bare...
Det var bare ikke det rette.
De sagde, du ville få smerter men ingen kvalme.
Læger siger til patienten, "Jeg har dårlige nyheder."
"Du har kræft og du har Alzheimers."
Patienten siger:
"Du godeste. Jeg har i det mindste ikke kræft."
Du taber i det mindste ikke håret igen.
Det er da altid noget.
- Jeg har en madras med. - Jeg er meget taknemmelig.
Det var da så lidt. Her er nøglen.
- Tak. Er varmen tændt? - Der er meget varmt derinde.
Gå ind og find jer til rette, så tager jeg madrassen.
Jeg ved det ikke. Han var så syg.
Og jeg kan godt lide huset. Det er lige, hvad vi har brug for.
Jeg tog en beslutning. Du var her ikke.
Han havde så store smerter. Jeg syntes ikke, vi skulle køre længere.
Fedt nok.
Hej.
Er du okay?
Ja, det var bare et mareridt.
Du har førstevalg. Bare tag det værelse du helst vil have. Drik den.
Så slemme er de heller ikke.
- Jamen, skål. - Bare sig det til dig selv.
Har du smagt en før?
Nemlig.
Matt?
Matt, fandt du et værelse?
Ja.
Eller det valgte nærmest mig.
Hvad mener du med det?
Det må være medicinen. Jeg ved ikke, hvad jeg snakker om.
Hvilket værelse blev det?
Hernede?
Nej.
Det er køligt, og det bedste ved det, er, at der er eget badeværelse.
- Ingen behøver at høre mig. - Du behøver ikke, at gemme dig fra os.
Det, at alle kan høre når jeg brækker mig, gør bare det hele værre, okay?
- Hvad tror du, der er deromme? - Aner det ikke.
- Hallo. Er der nogen hjemme? - Er du okay?
Jeg blev bare forskrækket. Vi er hernede.
Den første der kommer ovenpå, må vælge værelse først.
Vent på, at tante Sara og onkel Peter fortæller os, hvor vores værelser er.
- Det er ikke fair. Det værelse vil jeg have. - De små uhyre.
- Nej, pas på. - Jeg kan godt.
Jeg stiller ikke træskoene af at bære en lampe og en tom kuffert.
Det var ikke det, jeg mente.
Jeg var bange for, du ville ridse bilen.
Fortsæt bare.
Det er lidt mørkt, men jeg har jo også været teenager.
Hvad er der herinde?
Ved det ikke. Jeg kunne ikke åbne døren.
Dørhåndtaget kan drejes, men...
Måske lukkede de det af til opbevaring.
Et fint værelse til Billy -
- og Mary.
Og det her -
- tænkte jeg, ville passe perfekt til dig.
- Hvorfor tror du det? - Fordi der er en smuk udsigt.
Der er masser af plads, -
- og et kæmpe skab.
- Kan du lide det? - Ja.
Jeg ved stadig ikke hvorfor, du vil være hernede.
- Mor! - Hvad nu?
Er du okay?
Jeg er bare glad for, at du gør rent på mit værelse.
Det var så lidt.
Hvorfor har du sat tallerknerne på plads?
Jeg tog tallerknerne frem, og nu er de tilbage i skabet.
Jeg har ikke rørt dem, skat.
Er du okay?
Det er... Det var min fejl.
- De er for tunge. - Jeg tabte dem ikke.
- Hvordan endte de så...? - Det ved jeg ikke.
Jeg så dem deroppe og jeg...
- Dr. Brooks sagde... - Jeg ved godt, hvad Dr. Brooks sagde.
Hvis jeg ser syner, så er jeg ude af behandlingen.
- Men hvis du... - Jeg ser ikke syner.
Jeg er bare træt. Og kom i tanke om, at jeg satte dem for tæt på kanten.
Fortæl mig, hvis sådan noget sker. Lover du det?
- Undskyld, jeg ødelagde tallerknerne. - Det gør ikke noget, skat.
Kom så.
Jeg fik dig. Du er den.
Burgerne. Vent, vent.
Kom og fang mig.
Kan du huske, da vi tog på camping, da du var mindre?
Hver nat faldt du i søvn, -
- mens du talte stjernerne, men du nåede aldrig at tælle færdig.
Det drev dig til vanvid.
De fleste af de stjerner vi ser, er allerede døde.
Jeg synes nu, de ser meget levende ud.
Det er fordi, de ikke har hørt nyheden endnu.
Hej.
- Er du okay? - Ja. Det går fint.
- Er du sikker? - Ja.
Giv mig fem.
Oppe fra. Nede. For langsom.
Jeg elsker dig.
Det er lidt ligesom en ferie.
Ja, hvis Matt ikke var syg...
Du får dit eget værelse. Er du sikker på, -
- du ikke bliver bange herinde helt alene? - Jeg har mit legetøj.
Du siger aftenbøn.
Jeg er træt og går til ro, lukker mine øjne to.
Fader se med kærlighed, til mit ringe leje ned. Amen.
For at binde ånderne.
Spontan eksem.
Et traume et sted på kroppen, viser sig på en anden del.
Det er ikke ualmindeligt.
Ingen feber. Fantastisk. Mindre kvalme. Selv en smule appetit. Fremragende.
Og ingen visuelle eller hørehallucinationer, eller andre opførselsanormaliteter?
Slet ingenting?
- Nej. - Så kan vi fortsætte til næste stadie.
Forsigtig.
Pas på hvor du går.
Du er der næsten.
Tak.
Jeg glemte min håndtaske. Jeg kommer straks tilbage. Vent her.
Mor?
Den blå, han tager imod kvalme. $25 per pille.
Ja. Jeg har prøvet. Peter, jeg ventede i en time.
Matt?
Matt.
- Hvor er du? - Jeg er herinde.
Hvordan er du kommet herind?
Hvad er det for et sted?
Hop op.
Så giver jeg en tur.
Ikke så hurtigt.
Matt.
Stop.
Lad mig komme af!
Stop.
Matt.
- Hvad foregår der hernede? - Hvad er der galt med dig?
Jeg må vist have løsnet den.
Du godeste gud.
Nu ved vi, hvorfor lejen var så billig.
Hvad vidste du, og hvornår vidste du det?
Vidste hvad?
Hvad det her var for et sted.
Er det ikke dig, der siger, at vi ikke kan leve på løgne?
Det var før, da du var alkoholiker og løgner.
Ja, men det er jeg ikke længere.
Nej.
Undskyld, Peter.
Og du har ret, jeg burde have fortalt dig det.
Vi skulle bruge et sted, og det virkede perfekt.
Så nu ved vi alle, at det var en bedemandsforretning.
Og hvad så?
Det er det ikke længere, og har ikke været det i mange år.
Det er bare et hus.
Mursten, søm og træ.
Det er vores hjem, indtil Matt er færdig på hospitalet.
Og vi er alle sammen stressede, så vi skal holde sammen som et team, okay?
Hvem vil sige bordbøn?
Matt?
- Matt? - Jonah.
Skatter?
Er du okay?
Matt?
- Hvad er der galt? - Det er medicinen.
Så I det ikke?
Kom.
Hvad skete der?
Kan du huske den bog, vi læste, da vi var mindre? Den med alle -
- de underlige billeder? The Man Who Wasn't There.
- Den bog elskede jeg. - Ja, den kan jeg godt huske.
"Da jeg gik op ad trappen, så jeg en mand, der ikke var der."
"Han var der heller ikke i dag."
- "Hvor ville jeg ønske, han ville forsvinde." - "Hvor ville jeg ønske, han ville forsvinde."
Kan du huske den anden?
Måske. Hvilken en?
"Det var en klar dag, der på nattemørket kendes."
"To døde svende kom op at skændes. Ryg mod ryg nedstirrede de hinanden."
"Så trak de sværdene og skød en kugle for panden."
"En døv betjent hørte, hvad der var ved at hænde."
"Han kom og dræbte de to døde svende."
Matt, du skræmmer mig.
Velkommen i klubben.
Så slemt var det ikke.
Du drømte. Du trak vejret dybt, -
- og det kan betyde, at det enten var et mareridt eller en god drøm.
Jeg har haft bedre.
Det har bare været slemt på det seneste.
Hvad?
Ved det ikke. Ser du nogensinde... syner?
Høre ting der ikke... Der bare ikke kan være virkelige?
Du skal aldrig fortælle dem, at du ser synes, okay?
De vil ikke kunne forstå det.
Jeg kan huske, da min kone døde, hele den dag sad jeg og bad og græd.
Og hun kiggede slet ikke op på mig.
Hun kiggede bare rundt omkring hende.
På alle andre i værelset.
Men vi var alene.
Eller det troede jeg i hvert fald.
Forstår du, hun var, hvor vi er nu.
I dalen...
I Dødsskyggens Dal.
Ved du, hvad du skal gøre, når du er der?
Nej.
Frygte ej ondt.
Hvis du vil snakke eller...
PASTOR NICHOLAS POPESCU Bare ring. Når som helst.
Er du sikker på, du skal hjem i aften?
Hvis jeg ikke er på byggepladsen i morgen tidlig, -
- finder de en anden entreprenør, og så...
- Jeg er stolt af dig. - Af mig?
- Ja. - Hvorfor?
For at arbejde så hårdt.
Og for at holde dine løfter.
Dem alle sammen.
Du er uartig. Dem må du ikke lege med.
Det er mine.
Du er en slem dukke. Du sagde, du ville hjælpe Matt.
Det sagde du, men du løj. "Nej, jeg gjorde ej."
Jo. Det sagde du, at du ville.
Du fortjener en timeout... Du kommer i skammekrogen.
"Det er ondt."
Vær sød at tænde lyset.
Mange tak.
Matt?
Kom, skatter.
Pas nu på mælken.
Billy, jeg mener det.
Er Mary et fjog? "Ja, bestemt."
Er Billy et lortehoved? "Jamen selvfølgelig, min kære."
Pas på sproget. Værsgo. Spis.
Hold nu op. Jeg skal på arbejde.
Wendy bestemmer.
Undskyld, skat.
Vi ses, mor.
Hvis I ikke er søde, får I med mig at bestille.
Okay?
Det er bare for sjov.
51, 52...
58, 59, 60.
Nu kommer jeg.
Jonah.
Jonah!
Hvor er du, min søn?
Kom her.
- Du skal ingen steder. - Undskyld.
Wendy?
Wendy! Hjælp!
For guds skyld.
Bare lad mig være.
Det er okay.
Kom. Vi går.
Billy. Kom så.
Det er okay, min søn.
- Jeg ved ikke, hvem jeg skal snakke med. - Jeg er glad for, at du ringede.
Det er rundt omkring os, hele tiden.
De levende og de døde.
Usynlig for alle.
- Næsten alle. - Ja.
Vi er ikke længere som andre folk.
De fleste mennesker lever deres liv fast plantet i denne verden, -
- og så pludselig en dag, kommer de over på den anden side, men os...
Vi tager en omvej. Vi tilbringer en del tid i grænselandet.
Men uanset hvad, er der kun én ting der tæller.
Og hvad er det?
At finde ud af, hvad Han vil dig.
Hvad vil du mig?
Det var faktisk min yndlingsfilm.
- Mor? - Tante Sara?
Mor.
Det skulle I have fortalt mig om. Disse symptomer kan være et tegn på, -
- at det har bredt sig til hjernen. Men Matts scanning er fine.
Han har ingen svulster.
Hvad end årsagen var til det, var det ikke det.
Jeg er bare bange for, at han mister forstanden, inden han får det bedre.
Det er en afgørende tid, men han er stadig en fin kandidat til behandlingen.
- Alderen er vigtig, også indstillingen. - Indstillingen?
Hans egen familie er bange for ham.
Hvor er din truck?
Den har jeg solgt.
Hvorfor har du ikke fortalt det?
Det har jeg lige gjort.
Betalte den sidste omgang regninger, denne måneds huslån. I dag.
Som lægen siger, indstilling.
Skatter.
Det er jeg ked af. Jeg elsker dig bare så højt.
Mor, kærlighed gør ondt.
Mor, bare...
- Du skal vide, at hvis... - Hvis hvad?
- Hvis jeg dør... - Det gør du ikke.
... så er det ikke din skyld.
Nej. Du må ikke få ham.
Du får ikke min søn.
Pas dog på!
- Vi keder os. - Leg med os.
Hvorfor spørger I ikke Matt?
Ja, spørg Matt.
- Er du okay? - Jeg har det fremragende.
Jeg tæller til 30, og se om I ikke kan finde nogle nye gemmesteder.
Matt.
Smut bare.
En, to, tre, fire, fem.
- Der er også plads til mig. - Find dit eget gemmested.
29, 30.
Klar eller ej, nu kommer jeg.
Luk mig ud herfra!
Hjælp!
Få mig ud herfra!
Få mig ud!
Få mig ud herfra!
Hvad skete der?
Hvad er der galt?
- Mary? - Jeg er herovre.
Er du okay?
- Vær forsigtig. Gulvet må være råddent. - Hvor?
Helt sikkert lige her, hvor Marys ben gik igennem.
Gå lidt tilbage.
- Du er okay. - Insekter.
Kom. Er du okay?
Hvad er det?
- Du godeste. - Jøsses.
Hvad er det?
Kom. Så er legen forbi.
De er alle samme... døde.
Trist. Det er sikkert den eneste gang, der er blevet taget et billede af dem.
Hvad er det?
Det ved jeg ikke.
- Er du okay? - Ja.
De er meget underlige. De må være falske.
Lad mig se.
Hvad nu?
- Ingenting. - Matt altså. Giv mig dog en chance.
- Ham har jeg set. - Hold kæft.
Jeg gav dig en chance.
Undskyld. Bare...
Fortsæt bare. Vil du ikke nok?
Jeg troede, jeg hallucinerede, men jeg har set denne knægt, -
- næsten hver dag vi har boet her.
Jeg vågner midt om natten, -
- og det føles som om, han har været inde i mig, -
- og set ud gennem mine øjne.
"Det var en klar dag, der på nattemørket kendes."
"To døde svende kom op at skændes."
Ham og jeg, vi er bare to døde drenge.
Måske er huset hjemsøgt. Uanset hvad, så skal vi finde ud af, -
- hvem der lagde det her under gulvet og hvorfor.
Ja, men hvordan?
Okay, du må ikke fortælle det til nogen, men der findes bygninger -
- overalt i landet, hvor der gemmes hemmelig viden, kendt som -
- biblioteker.
Se lige det her: "En sag af materialisering."
Det er Ramsey Aickman, og det var hans bedemandsforretning.
Han havde en meget interessant hobby: Psykisk forskning.
Og den døde dreng, han hed Jonah. Han var Aickmans assistent og et medium.
Efter sigende kontaktede de de døde gennem Jonah, -
- og folk kom for at tale med deres døde mand eller kone, -
- eller for at finde ud af, hvor tante gemte familiejuvelerne.
Han hævder, at have fundet ud af hvordan han kunne forstærke seancerne.
Så han kontaktede ikke bare de døde, han fik også ting til at vise sig.
Hvilke ting?
- Ectoplasme. - Og hvad er det?
En mystisk protoplasmisk substans der strømmer ud af kroppen på et medium.
Ligesom på de billeder i æsken.
Fotografier af actoplasme ses ofte som et geleagtigt materiale der siver -
- ud af naturlige åbninger på mediumet.
Fra munden, ørene, næsen, øjnene og endda de nedre åbninger.
Så Aickman afholdte alle disse seancer i huset, -
- og folk kom langvejs fra og blev overbevist.
Harvard professorer, alle mulige store kanoner.
Aickman og Jonahs seancer blev berømte.
- Ved vi, hvad der skete med ham? - Der bliver det lidt mere underligt.
Aickman afholdte en seance, med Jonah som medium.
Alle fire deltagere og Aickman blev fundet døde.
- Ingen dødsårsag fundet. - Så Jonah dræbte dem.
Ingen ved det. Der var ingen spor efter ham. Han forsvandt og blev aldrig set igen.
Indtil nu.
Og nu til det mest underlige.
30 år senere, da de udvidede landevejen, lavede de omkørslen gennem kirkegården...
Vent, den vej har vi kørt på en million gange.
Da de ville flytte nogle af de gamle grave, fandt de noget underligt, eller ikke fandt.
Over hundred lig -
- som skulle have været der, var tomme, kisterne var fyldt med sandsække.
- Nogen stjal ligene. - Aickman.
- Eller Jonah. Aickman eller Jonah. - Måske. Men hvorfor?
Aner det ikke, men jeg ved måske, hvem der gør.
- Hvor mærkværdigt. - Tror du, de er ægte?
Jeg har set masser af falske, men jeg har kun set den ægte vare én gang.
I Paris. Det var...
Det var det værste, jeg har set, men ikke det her.
Det må have været et magtfuldt medium.
- Hvad er det? - Øjenlåg.
Fra mennesker.
Hvad skal de bruges til?
Trolddom. Lig-forstyrrelse.
Det er en modbydelig form for magi.
Den søger magt gennem kontrollen af de døde via relikvier fra deres lig.
Hvorfor øjenlåg?
Godt spørgsmål.
Traditionelt set, lukker vi de dødes øjne, så de kan hvile i mørket.
Hvis man fjerner deres øjenlåg holdes deres øjne åbne, får dem til at se.
Måske havde han i sinde at gøre dem til vogtere, -
- eller beskyttere af dette hus, -
- eller af hans hemmeligheder.
Et eller andet sted, findes ligene -
- som tilhørte disse mennesker, og han brugte dem.
Jeg tror i sidste ende, at Aickman ville forstærke Jonahs kræfter.
Han forstærkede sine seancer.
På en eller anden måde, bandt han de dødes ånder til deres kroppe, -
- som en forstærker, sikkert gennem en form for ritual eller vanhelligelse.
Måske begravet udenfor huset?
Måske ville det hjælpe, hvis vi bad for deres sjæle.
Også for drengen.
Mor?
- Kom tilbage. - Mor?
Vær sød at hjælp mig.
- Mor. - Hjælp mig.
Matt.
Matt. Hvem er du? Hvad laver du i mit hus?
- Matt? - Jeg er pastor.
- Vi bad ham om at komme. - Bad ham?
- Kom ud af mit hus. - Slip. Det er okay.
Vi mødtes på hospitalet. Jeg er under behandling.
- Skub ud. - Han ringede og spurgte mig til råds.
- Det er lidt svært at forklare. - Prøv.
Jeg tror, at der er noget ondt her i huset, -
- noget der ikke længere er levende men ikke gået over til den anden side.
Og det vil have din søn.
Det er en farlig situation for en, der er tæt på døden...
Det er han ikke.
Jeg er ligeså håbefuld som dig, men sig mig, har du ikke -
- følt noget underligt her?
Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
Jeg sætter pris på din bekymring, men denne form for hjælp, har vi ikke brug for lige nu.
Jeg vil gerne have, at du går.
Naturligvis.
Du er ikke alene.
Peter?
Matt?
Det er da løgn.
Hallo! Er der nogen hjemme?
Alt lyset er tændt!
Hvorfor er alt lyset tændt?
Det er latterligt.
Alle sover med lyset tændt, og jeg vil vide hvorfor!
Han har drukket.
Skal vi ikke bare tænde et bål og smide penge på?
Det skal nok gå.
Jeg skal betale huslån, og nu betaler jeg også husleje.
Her er endnu et tændt lampe.
For fanden.
Lyset er tændt i alle værelserne!
Sådan der.
Sov i mørket.
Sådan der.
Så er lyset slukket.
Peter...
Det var meget ondt og barnligt gjort.
Det eneste du formåede, var at skræmme alle i huset.
Lad vær med det.
Din familie har brug for din styrke, ikke din selvmedlidenhed.
Hvis du drikker igen, så lad vær med at komme hjem.
Matt?
Undskyld. Jeg vidste bare ikke, hvem jeg ellers skulle ringe til.
Det er okay.
- Er du sikker på, du kan klare det? - Lad mig sige det på denne måde.
Jeg er præcis i den rette tilstand, til at tale med spøgelser.
Hvad er det?
Jernmagneter. Jern forsvarer mod det onde.
Så det er ikke tilfældigt, at fængsler har jernstænger, -
- ikke blot for at holde på kroppen, men også det onde der måske lurer derinde.
- Hvad leder du efter? - Stedet hvor han døde.
Sommetider når et dødsfald er voldsomt eller fuldt med vrede, -
- frygt eller stærke følelser, -
- er det som om, at ånden ikke kommer videre.
Det er derfor vi dækker spejle, tænder lys, trækker gardinet fra -
- så de kan finde vej ud.
Så et hus med en fanget sjæl, -
- er mere besat end hjemsøgt.
Hvad er der dernede?
Matts soveværelse. Det var der de...
Hold børnene ovenpå.
Ja. Han er her.
Kan du se ham, Matt?
Jeg kan ikke se noget.
Det er fordi, du er stærk og rask. Du burde heller ikke se noget.
Så det er her, du er fanget.
Bare rolig.
Hvad end du har gjort, er vi her ikke for at straffe dig, -
- kun for at befri dig.
Ligesom en fugl -
- der er fanget i et værelse.
Der må være en anden indgang.
Måske på den anden side af væggen.
Jeg skal have hans jordiske rester ud af huset.
Hold op!
Det holdte op.
- Skal Matt nok klare det nu? - Ja.
Huset er stille og i fred.
Men jeg må advare dig, sommetider, i en dag eller to, -
- sker der underlige ting, lidt ligesom efterrystelser fra et jordskælv.
Men vær ikke bange, -
- det går over igen, højst efter et par dage.
- Mange tak. - Det er okay.
Jeg ville ønske, jeg kunne sige, at det var min fornøjelse, men...
- Kan du nok køre? - Vi er alle i Guds hænder.
Der er kun fem dage til forældredag.
Jeg glæder mig. Jeg har en masse at vise dig, far.
Jeg skød med bue og pil. Og hvor langt jeg kan svømme, -
- og der er et far-søn løb. Det bliver fedt.
Jeg vil vædde med, at vi slår alle de andre, -
- med mindre du er for gammel og slidt. Jeg må hellere løbe. Farvel, far.
Hvad end der var her, er væk nu. Vi har alle haft nogle slemme nætter.
Bliv her.
Du godeste.
Hvad har du gjort ved dig selv?
Jeg følger efter dem. Når jeg kommer tilbage, så tager vi væk herfra.
Sir?
Nu kommer de efter dig.
Kom ud.
Hjælp mig en eller anden!
Hjælp mig!
ØJET SER ALT
- Hvor er Matt? - På hospitalet.
Lægerne skal nok tage sig af ham.
Hej. Vi er ikke hjemme i øjeblikket, så læg en besked. Tak.
Jeg har lavet en frygtelig fejl.
Aickman fjernede ikke deres øjenlåg for at få de døde til at se, -
- men for at gøre dem usynlige. Så alle de manglende lig, -
- alle de stakkels sjæle i pinsel, de er stadig i huset.
Men drengen var ikke ond.
Han forsøgte at befri dem. Og jeg fjernede ham.
Nu er der kun deres vrede tilbage.
I må ud derfra med det samme.
Kom ud nu!
Undskyld.
Det går nok. Du er her nu. Det er det vigtigste.
Han er bedøvet og har det godt.
Vi tog nogle prøver.
Det er desværre ikke gode nyheder. Han celleantal er værre end før.
Behandlingen har ærlig talt ikke haft nogen effekt.
Hvor lang tid tror du, han har igen?
Med de tal, ved jeg ikke, hvad der holder ham i live.
Han kunne dø i aften. Vi kan ikke sige det med sikkerhed.
- Må vi komme ind til ham? - Selvfølgelig.
For at kæmpe.
"Det var en klar dag, der på nattemørket kendes."
- "To døde svende kom op at skændes." - Han kan ikke være kommet langt.
Det er dr. Brooks. Stil mig om til sikkerhedsvagten.
"To døde svende kom op at skændes."
"Det var en klar dag, der på nattemørket kendes."
Matt?
Matt!
Kom her.
Nu skal vi lege gemmeleg, okay? Af sted.
- Vi skal ud herfra. - Hvad sker der?
Vi må væk. Vi skal...
Matt, nej.
Kom ud.
Kom så ud.
Matt. Nej.
Uanset hvad, så lad dem ikke slukke branden.
- Hvad så med dig? - Jeg er allerede død.
Matt, kom ud.
Vi skal nok finde ham.
Mor. Far.
- Hvor er Matt? - Indenfor.
- Jeg forstår ikke. Du sagde, det var slut. - Matt prøver at afslutte det.
Nej, lad mig komme ind. Jeg skal hente min søn.
- Ild. - Lad mig nu komme ind.
For at frigøre ånderne.
Hvad venter vi på? Matt!
Du godeste.
Jeg er her.
Herren er min hyrde, mig skal intet fattes.
Han lader mig ligge på grønne vange. Til hvilens vande leder han mig.
Han kvæger min sjæl. Han fører mig ad rette veje.
Han hjalp min søn.
Vi er lige her.
Matt.
Vær forsigtig.
Kom nu, vågn op.
Han skal nok klare sig.
Nej, hold ud! Vågn op.
Kom nu, Matty. Træk vejret.
Jeg elsker dig.
Vågn op, Matt.
Jeg elsker dig bare så højt.
Kom nu, Matty, vågn op.
Kom nu, skatter.
Du skal nok klare dig.
Han er okay.
Jeg er egentlig ligeglad med, om nogen tror på mig eller ej.
Jeg ved, hvad der skete.
Lægerne, sygeplejerskerne og min familie ved hvad der skete.
Og min søn er i live, -
- og har det godt.
Det er det eneste, der betyder noget.
De siger, at herrens veje er uransagelige.
De siger bare ikke altid, hvor uransagelige de veje kan være.
Nu er du blevet advaret.
Matt Campbells kræft forsvandt og han kom sig helt.
Aickman huset er blevet genopbygget, istandsat og solgt igen.
Ingen andre beboere har klaget over nogen form for forstyrrende fænomener.